Алексей Колцов
Втора песен на лудетината Кудрявич

Превод от руски: Петър Алипиев, —

chitanka.info

В златно време къдри

като хмел се вият:

те със скръб и мъки

взеха да се бият.

Бият се, воюват,

грижата ги люби,

грижата ги люби,

гребен ги не реши.

Не с късмет и къдри,

не способен, волен —

издръжлив се раждай

и готов за мъки.

Век и да живееш,

с ралото да крачиш,

мъка като облак

вятър не отнася.

Зла беда — не буря,

клати планините;

ходи, не се вижда;

всичко тя погубва.

Ти от тая напаст

няма да избягаш:

търси те в полето,

в тъмното те дири.

И скимти, и плаче,

люто наболява;

где ти е късмета —

едни голи ръце…

Ту градушка падне,

ту пожар избухне…

Тия мъки вечни

на кого ли трябват…

А когато тръгваш

старците да видиш —

старите цървули

без навои слагаш.

Шапката нахлупил,

пак брада разрошил,

а кафтана скъсан

от плещите пада.

Тихомълком сядаш

зад главите чужди —

никой да не види

радост отшумяла…

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.